Kui me vaatame aju põhja, mis on just koljust eemaldatud,
siis on keskaju väga vähe näha.
Aga nagu ma oma eelmise nädala loengus demonstreerisin,
et kui oimusagara alumised küljed õrnalt eemale tõmmata,
on ülemine ajutüvi nähtav.
See niinimetatud ajutüvi koosneb keskajust,
ümaratest mügarikest
ja allpool kitsenevast varrest, nimega "medulla oblongata",
mis väljub koljust läbi pudelikujulise augu
ja läheb üle selgrooks, loomulikult.
Soovite midagi küsida enne, kui jätkame?
Mul on üks küsimus, dr Frankenstein.
See on Fronkonsteen.
Kuidas palun?
Mu nimi. Seda hääldatakse "Fronkonsteen".
Aga kas sa siis polegi selle kuulsa dr Victor Frankensteini pojapoeg,
kes kaevas üles värskelt maetud laipu ja muundas surnud koed...
Jah, jah.
Jah.
Me kõik teame, mis ta tegi.
Aga eelistaksin, et mind mäletataks tänu mu isiklikele väikestele panustele
teadusesse, aga mitte tänu mu juhuslikule sugulusele
kuulsa... napakaga.
Ja nüüd, kui sul midagi selle vastu pole, ehk esitaksid oma küsimuse?
Noh, ma ei saa päris hästi aru, mis vahe on
refleksiivsetel ja vabatahtlikel närviimpulssidel.
Tore. Kuna tänane laboritöö põhineb just selle vahe demonstreerimisel,
siis miks mitte jätkata?
Härra Mäeots siin, kellega ma pole kunagi töötanud
ega mingeid juhiseid andnud,
on ennast lahkelt tänase demonstratsiooni jaoks pakkunud.
Härra Mäeots, ehk hüppad sealt alla ja seisad siia laua juurde?
Kena hüpe.
Härra Mäeots,
palun tõsta oma vasak põlv üles.
Te nägite just pealt vabatahtlikku närviimpulssi.
See algab stimulatsiooniga ajukoores,
liigub läbi ajutüve ja edasi vastavatesse lihastesse.
Härra Mäeots, võite põlve alla panna.
Refleksiivsed liigutused on tehtud tahtest sõltumata,
aga viiakse täide mööda rada,
mis möödub välisnärvisüsteemi ja kesknärvisüsteemi vahelt.
Sa räpane, haisev, argpükslik hoorapoeg.
Me ei ole neist impulssidest teadlikud.
Samuti ei ole meil plaanis neid lihaste kokkutõmbeid täide viia.
Aga, nagu te näete, töötavad nad omapead.
Aga kui me blokeerime närviimpulsi lihtsalt lisades kohalikku survet,
mida saab teha iga tavalise metallklambriga,
paigutatuna täpselt tagumiste närvijuurte laiendile
ütleme, viieks-kuueks sekundiks?
Sa käperdajast värdjas.
Nagu näete, on kogu kommunikatsioon välja lülitatud.
Vaatamata meie tarkusele mehhaanika vallas,
kukuksime me kokku nagu brokkoli, kui poleks neid motoorseid impulsse.
Lõpetuseks olgu märgitud...
Anna talle dollar lisaks. -Dollar lisaks. Jah, härra.
...et mistahes suurem kui tavaline vigastus närvijuurtele on alati tõsine.
Sest kui närvikiud kord juba viga saab, ei aita ei taevased ega maapealsed jõud
sellele elu sisse puhuda.
Soovite veel midagi küsida, enne kui lahkume?
Dr Frank...
Fronkonsteen... -Jah?
Kas pole tõsi, et Darwin säilitas limuskit klaaspurgis ja see hakkas
äkki elama ja tahtlikult liikuma?
Räägid sa ussist või spagetist?
Ussist loomulikult.
Ma vist tõesti lugesin selle juhtumi kohta, kui ma veel õpilane olin.
Aga ära unusta, et uss, väikeste eranditega, ei ole siiski inimene.
Aga kas see polnud mitte sinu vanaisa töö põhialus?
Surnud koe elustamine?
Mu vanaisa oli haige mees.
Aga kas sina kui Fronkonsteen pole isegi mitte natuke huvitatud?
Kas surnu elluäratamine ei tekita huvi?
Sa räägid ühe hullu sonimisest. Surnud on surnud.
Aga vaata, mida südamete ja neerudega tehakse.
Südamed ja neerud on mänguasjad. Ma räägin kesknärvisüsteemist.
Aga härra... -Ma olen teadlane, mitte filosoof.
Sul on rohkem edu selle skalpelli elustamisel kui katkise närvisüsteemi parandamisel.
Aga su vanaisa töö? -Mu vanaisa töö oli jama.
Ma pole huvitatud surmast.
Ainus asi, mis mind huvitab, on elu säilitamine.
Tund...
...on...
...lõppenud.
Dr Frankenstein...
Fronkonsteen.
Mina olen Gerhart Falkstein.
Ma sõitsin maha 8000 kilomeetrit, et tuua teile teie vanavanaisa testament.
Parun Beaufort von Frankenstein.
Oh mu kullake.
Mu arm, ma loendan tunde su äraoleku ajal.
Oh kallis, mina ka. -Mitte huultele.
Ma lähen peole ja ma ei taha huulepulka laiali ajada.
Sa ju mõistad. -Muidugi.
Kõik peale!
Kallike. -Nüüd on vist kõik.
Freddy, kallis.
Kuidas saan öelda mõne minutiga midagi, mille mõistmiseks kulus terve elu?
Püüa. -Olgu.
Said hakkama, mister.
Olen sinu. Üleni. Mida muud ongi öelda?
Mu arm... -Juuksed. Just korda pandud.
Vabandust.
Loodan, et sulle meeldib vanamoodne pulm. -Eelistan vanamoodsat pulmaööd.
Sa oled parandamatu. -Kas see tähendab...
et sa armastad mind? -Võid selles kindel olla.
Mu ainus armastus. -Taft, kallis.
Taft, südameke. -Ei, kleidi materjal on taft. Kortsub kergelt.
Kõik pardale!
Jälle see juba mees.
Kiirusta, enne kui ma ennast lolliks teen.
Mu küüned!
Vabandust.
Hüvasti, kallis. -Hüvasti, Freddy.
Kullake.
Harry, ta oli jälle selle kallal. -Mida ma siis tegema pean?
Iga päev!
Luba. Luba.
Järgmine New York. Kõik New Yorki minejad välja.
Vabandust, poiss. Kas see on Transylvania rongijaam?
Ja, ja. Peatus 29.
Võin ma su kingad läikima lüüa?
Ei, aitäh.
Dr Frankenstein?
Fronkonsteen.
Sa mõnitad mind.
Ei. Seda hääldatakse Fronkonsteen.
Kas sa ütles ka Frodorick?
Ei. Frederick.
Noh, miks mitte Frodorick Fronkonsteen?
Ei ole. Frederick Fronkonsteen on.
Saan aru.
Sina oled vist Igor. -Ei. Hääldatakse I-gor.
Aga mulle öeldi, et Igor. -Siis nad eksisid, kas pole nii?
Härra Falkstein saatis teid, eks?
Jah. Minu vanaisa töötas sinu vanaisa alluvuses.
Kui kena. -Muidugi. Hinnad on tõusnud.
Muidugi. Olen kindel, et saame hästi läbi.
Vabandust, ma...
Ma ei taha sind häbistada, aga ma olen päris hea kirurg.
Ehk saan sind selle küüru suhtes aidata?
Mis küüru?
Lähme.
Lubage mind, isand.
Tänan väga.
Tulge siitkaudu.
Siitpoolt.
Arvan, et sul on taga mugavam.
Mis see oli? -See on Inga.
Härra Falkstein arvas, et ehk vajate ajutiselt laborisse assistenti.
Tere. Kas sa tahad heina sees püherdada?
See on lõbus.
Püherda, püherda, püherda heinas.
Vahest ma kardan välku.
See on kõigest atmosfääri tühjakslaadimine.
Seal pole midagi karta.
Libahunt.
Libahunt?
Seal. -Kus?
Seal hunt.
Seal loss.
Miks sa nii räägid?
Ma arvasin, et sa tahad. -Ei, ma ei taha.
Otsusta ise. Ma olen kõigega nõus.
Nii...
Seal ta on.
Kodu.
Millised koputid.
Tänan, doktor.
Oh, kõik on korras.
Mina olen Proua Blucher.
Paigal.
Kuidas elate? Mina olen Dr Fronkonsteen.
Tema on mu assistent. Inga, tohin ma esitleda Proua Blucher'it?
Mis neile sisse läks?
Toad on valmis pandud, härra doktor.
Järgnege mulle.
I-gor. Tooksid sa kotid, kui oled valmis saanud, palun?
Jah, isand.
Teie järel, Proua Blucher.
Blucher!
Järgnege mulle, palun.
Hoia küünalde ligidusse.
Trepp võib olla reetlik.
See on su tuba. See oli su vanaisa Victor'i tuba.
Saan aru.
Päris palju raamatuid.
See oli Victor'i... Paruni meditsiinialane raamatukogu.
Kus on mu vanaisa isiklik raamtukogu? -Ma ei mõista, millest te räägite.
Need raamatud on väga üldised. Igal doktoril võivad need olla.
See on ainus kogu, mida ma tean, Dr Frankenstone.
Fronkonsteen. -Fronkonsteen.
Saame näha.
Head ööd.
Ehk doktor soovib enne uinumist brändit?
Ei, tänan.
Natuke sooja piima...ehk?
Ei, tänan väga.
Ei soovi.
Kuuma kakaojooki?
Mitte midagi.
Tänan.
Olen natuke väsinud.
Siis ma ütlen head ööd.
Head ööd!
Head ööd, kullake.
Head ööd, härra doktor.
Head ööd, Proua Blucher.
Ei, ei, ei...
Ma ei ole Frankenstein.
Ma olen Fronkonsteen.
Ära aja mulle seda jama.
Ma ei usu saatusesse.
Ja ma ei ütle seda.
Olgu, sa võitsid. Annan alla.
Ma ütlen seda, ma ütlen seda.
Saatus. Saatus.
Sellest mul pääsu pole.
Saatus. Saatus.
Sellest mul pääsu pole.
Saatus. Saatus.
Sellest mul...
Dr Fronkonsteen. Ärka üles.
Mis on? -Sa nägid halba und.
Mis imelik muusika see on? -Mul pole õrna aimugi.
Aga tundub, et see tuleb raamaturiiuli tagant.
Raamaturiiuli tagant...
Ulata mulle see rüü, palun.
Sul oli õigus. See tuleb siit seina tagant.
Kus see on?
-Mis asi?
Alati on mingi seade, kui ma vaid leiaksin käivitusmehhanismi...
Terekest!
Siin kostab kõvemini. Ulata mulle see küünal, palun.
Pane küünal tagasi.
Olgu. Ma arvan, et sain asjale pihta.
Võta küünal välja ja ma blokeerin raamaturiiuli oma kehaga.
Kuula mind väga tähelepanelikult.
Ära pane küünalt tagasi.
Suru kõigest jõust vastu riiuli teist külge.
On see täiesti arusaadav?
Ma arvan küll.
Tubli tüdruk.
Pane küünal tagasi.
Vaata, doktor. Vahekäik.
Mis muusika see ka ei oleks, see tuleb sealt alt.
Parem vaatan järgi. -Doktor, lubage mul kaasa tulla, palun.
Ma ei taha siia üles üksi jääda.
Olgu. Pane rüü eest kinni ja järgne mulle.
Doktor, küünal.
Hea mõte. Proovime seda siin.
Hoia eemale.
Ära karda, kallis. See on kõigest rott.
Räpane, ligane rott.
Püha jumal!
Mul...
ei ole kedagi.
Ja keegi ei hooli minust.
I-gor! -Frodorick!
Kuidas sa siia said?
Toidulifti kaudu. Ma kuulsin köögis imelikku muusikat ja järgnesin sellele.
Nimetagem seda aimduseks.
Siin pidi veel keegi olema. -Tundub küll nii.
Ja on ainult teine uks veel.
Oota, isand.
See võib ohtlik olla.
Sina mine esimesena.
Kas siin pole üldse mingit valgustust?
Kaks viletsat lülitit siin on, aga mina esimesena ei proovi.
Kurat võtku su silmi.
Liiga hilja.
Siin see kõik juhtuski.
Mõtle vaid. Surnud aju valmis jälle elama uues kehas.
Vaata. Ei mingit verd ega lagunemist.
Vaid paar õmblust.
Lükka pealüliti sisse. -Jah, isand.
Milline seapesa.
Noh, natuke värvi, mõni lilleõis, paar padjakest...
Tundub, et me salapärane viiulimängija on kad...
Kad... mis? -...unud.
Selle ukse tagant paistab valgust.
Järgne mulle.
Doktor, vaata!
See selgitab muusika.
See on veel soe.
Aga kes seda mängis?
Ma ei tea.
Kes iganes see ka polnud, ei jõudnud ta oma sigarit veel kustutada.
Millised kummalised juhtumised.
Mis koht see on?
Muusikatuba?
Aga siin pole muud kui paberid ja raamatud.
Paberid ja raamatud?
See ongi!
See on mu vanaisa isiklik ramatukogu. Ma tunnen seda!
Vaata! Vaata seda!
"Kuidas ma seda tegin."
"...kui äkki selle pimeduse keskel langes minu peale valguskiir."
"Valgus nii imeline ja samas nii lihtne."
"Vaheta poolused omavahel, et plussist saaks miinus ja miinusest pluss."
"Vaid mind saatis edu elu kinkimise avastamisel."
"Ei, veel enam..."
"Vaid mina suudan surnud koed ellu äratada."
See võib toimida.
Kipperit? -Tänan, doktor.
"Kuna väikesed organid said kiiruse puhul segavaks teguriks,
lahendasin probleemi, võttes katsealuseks suurema olendi."
Muidugi.
See teeks kõik lihtsamaks.
Ehk siis ta veenid, jalad, käed ja organid oleksid kõik suuremad.
Täpselt.
Tal oleks hiiglaslik Schwanstuck.
See on ütlematagi selge.
Uuh.
Ta saaks väga populaarseks.
Seega meil on vaja 7 jala pikkust olendit,
kelle mõõtmed on kas tehislikult või loomupäraselt proportsionaalsed.
Midagi sellist?
Tere!
Sul on seal midagi.
Toores, primitiivne ja ehk isegi groteskne, kuid midagi seletamatut ütleb mulle,
et see võibki olla meie mees.
Olgu, olgu.
Temasugusele kõlbab küll.
Kükita, lollakas.
Nüüd.
Milline räpane töö.
Võib hullemgi olla. -Kuidas?
Võib sadama hakata.
Ruttu!
Vajad abistavat kätt?
Ei, aitäh. Mul on juba üks. Tänan ikkagi.
Üks hetk.
Ma tunnen siinkandis kõiki, aga teie nägu pole ma varem näinud.
Ehk tutvustaksite end?
Jah, ma olen dr Frederick Fronkonsteen, äsja saabusin Ameerikast.
Ah jaa, mulle öeldi, et oled kohal.
Mina olen konstaabel Henry. Meeldiv tutvuda.
Kui kena teiega kohtuda, konstaabel.
Sa oled ju päris ära külmunud.
Tule ääres soojenemine kuluks sulle ära.
Ja väike lonks pudelist ei teeks ka paha.
See ongi plaanis.
Kui sul on kõik käes, siis ma soovin head ööd.
Tänan väga, konstaabel.
Teie teenistuses!
Head ööd, konstaabel. -Head ööd.
Milline imeline vaade.
Milline tähendusrikas ja auväärne öö.
Sellisele kaunile kehale on nüüd vaja samaväärset mõistust.
Sa tead, mida teha? -Ma aiman, jah.
Tubli mees.
Kas see polnud sul varem mitte teisel pool?
Misasi? -Sinu...
Ära pane tähele.
Kas sul on see nimi, mis ma sulle andsin? -Ma kirjutasin selle üles.
H. Delbruck -Hans Delbruck.
Ta on kohutav. -Ta on imeilus.
Ja ta on minu.
Kähku, me sõdime aja ja elementidega.
Oled valmis? -Oled sa kindel, et nad nii tegid?
Jah. See on kõik märkmetes kirjas.
Soe ülemised purjed lahti ja tule ruttu alla tagasi.
Kuhu sul kiiret on?
On elektrilöögi oht, mõistad?
Ma ütlesin, et on elektrilöögi oht.
Kas mõistad?
Mõistan küll, miks sa karjud?
Kas sa sidusid purjed lahti? -Muidugi.
Olgu, väga hea.
Kontrolli generaatorit. -Jah, isand.
I-gor?
Vabasta ohutusventiil pearattal. -Jah, isand.
Kujutad sa ette Hans Delbrucki aju selles kehas?
Oh, Frederick!
See ongi see hetk.
Noh, kallis...
Oled sa valmis?
Jah, doktor.
Tõsta mind.
Kohe? Praegu?
Jah, jah. Tõsta platvorm üles. -Aa, platvorm.
See jah.
Sellest saatuslikust päevast alates, kui haisev lima esmakordselt kaldale roomas
ja tähtedele hüüdis: "Ma olen inimene!"
oleme me kõige suuremat hirmu tundnud enda surelikkusest teadmise ees.
Aga täna viskame teaduse vaenukinda hirmunud surmale otse näkku.
Täna me tõuseme taevasse.
Me narrime maavärinat.
Me käsutame äikest
ja tungime emakese looduse enda üska.
Kui ma märku annan, siis vajuta esimest lülitit.
Selge, isand.
Tähelepanu.
Valmis olla.
Läks!
Vajuta teist lülitit.
Vajuta kolmandat lülitit.
Ega ometi mitte kolmandat?
Kolmandat just. Vajuta seda!
Elu!
Elu, kuuled sa mind?
Anna mu loomingule elu!
Lülita kõik välja ja too mind alla.
Ei midagi.
Doktor, mul on kahju... -Ei, ei.
Ära lase tujul langeda.
Kui teadus meile üldse midagi õpetab,
siis seda, kuidas leppida läbikukkumistega
nagu ka eduga rahulikult väärikuse ja elegantsiga.
Sa igavene hoorapoeg! Aga sa veel saad mu käest!
Mida sa mulle tegid?
-Doktor, lõpeta.
Sa tapad ta!
Ma ei taha elada.
Rahulikult väärikas ja elegantne.
Ema!
See mees on teistsugune, ma ütlen.
Sa märkad pärast, kui oled temaga viis minutit vestelnud.
Jah?
Ta on Frankenstein.
Ja nad on kõik ühesugused.
See on neil veres. Nad ei saa seda muuta.
Ja need teadlased, nad on kõik ühesugused.
Nad ütlevad, et töötavad meie jaoks.
Aga tegelikult tahavad nad maailma valitseda.
Sellest piisab. Ma ei lase sel nõupidamisel rusikavõitluseks kasvada.
Need on väga tõsised süüdistused,
ja meile, vanuritele, valusad, sest me näeme siiani eelmistest kordadest koshmaare.
Ja me ei ole veel midagi kuulnud mehelt, kes antud olukorda kõige õiglasemalt hindaks.
Inspektor Kemp.
Kas te räägiksite meile, palun?
Mäss on kole asi.
Ja kui see on kord alustatud,
on seda raske peatada
enne veresauna.
Ma arvan, et enne kui inimesi tapma hakkame,
peaksime asitõendites veenduma.
Ja peaksime olema kindlad,
et noor Frankestein kõnnib
oma vanaisa lalajälges.
Mida?
Kõnnib vanaisa lalajälges. Lalajälges!
Aa, jalajälgedes.
Ma arvan,
et ma peaksin doktorile külla minema
ja temaga natukene vestlema.
Reputatsioon.
Doktor, ära tee seda endale.
Sa ei tohi sellele mõelda.
Sa pole isegi oma toitu puutunud.
Näed.
Nüüd puutusin seda. Oled rahul?
Tead, ma ei unusta kunagi oma vana isa.
Kui temaga sellised asjad juhtusid... mis ta mulle siis rääkis.
Mis ta siis rääkis?
Mida kuradit sa seal vannitoas teed kogu aeg?
Kao välja ja anna teistele ka võimalus!
Võib-olla on nii parem.
Vaene elutu mürakas.
Ehk ongi parem, kui ta on surnud.
Mis see on?
SchwarzwalderKirschtorte.
Meeldib? Ma ise ei armasta eriti magustoite, kuid see on suurepärane.
Kellega sa räägid?
Sinuga. Sa just tegid sellist häält nagu see maitseks sulle. Arvasin, et maitsebki.
Ma ei teinud sellist häält. Ma lihtsalt küsisin, mis see on.
Aga tegid ju. Ma kuulsin. -See polnud mina.
Mina ka mitte.
No kui see polnud sina ega sina...
Elus. See on elus.
See on elus!
Hoia eemale.
Tere.
Ma lasen su lahti.
Kas rahusti on valmis? -Jah, doktor.
Ma tahan,
et sa tõuseksid istuli.
Seisa püsti.
Sa saad sellega hakkama.
Nüüd kõnni.
Doktor, ma kardan.
Ära muretse.
Hästi.
Mis on? Mis juhtus?
Ruttu. Anna talle...
Mida? Anna talle mida?
Kolm silpi. Esimene silp - kõlab nagu...
Pea. Kõlab nagu pea.
Voodi.. Ütles...
Ütles.
-Ütles.
Teine silp - lühike sõna.
See, too...
A...
Ütles... -Ütles...
Ta ütles ropu sõna.
Kõlab nagu...
Andma. Anna.
Ütles anna. Anna talle ütles anna.
Aa, rahusti.
Nina peale.
Ütles anna?
Frederick, on sinuga kõik korras?
Jah.
Vabanda mind hetkeks, kallis. -Loomulikult, doktor.
I-gor.
Saan ma sinuga natuke vestelda? -Muidugi.
Istu, palun. -Tänan.
Ei, ei. Siia üles.
Tänan.
Nii, see aju, mille sa mulle tõid...
Oli see Hans Delbruck'i oma?
Ei. -Tore.
Ehk ütleksid siis mulle
kelle aju ma sinna sisse panin?
Sa ei vihasta? -Ei vihasta.
Keegi Abby.
Keegi Abby?
Abby kes? -Abby Normaal.
Abby Normaal...
Ma olen peaaegu kindel, et see oli ta nimi.
Kas sa tahad mulle öelda, et ma panin ebanormaalse aju
7,5-jala pikkusesse ja
54 tolli laiusesse
gorillasse?
Kas seda sa tahadki mulle öelda?
Ruttu. Anna talle...
Mida?
Kolm silpi, jah.
Huvitav, kes see võiks küll sellisel kellaajal olla?
Inga, vaata kiiresti, kes see on.
Sina, pane see asi tagasi operatsioonilauale.
Ja pane rihmadega kõvasti kinni.
Kuhu sa lähed? -Pesema. Pean normaalne välja nägema.
Me kõik peame normaalselt käituma.
Koletised!
Suurepärane vise.
Elame 20das sajandis, Kemp. Koletised on aegunud nagu kummitused ja mäevaimud.
Aga mitte selle küla elanike jaoks, doktor.
Nende jaoks
on ta vägagi reaalne asi.
Eriti veel siis, kui siia majja on Frankenstein elama asunud.
Kena grupeering.
Tänan.
Raske uskuda, et sinusugune kena mees sellist ebausklikku jama kuulab.
Mitte ebausk ei hirmuta mind, doktor, vaid geenid ja kromosoomid teevad seda.
Pläma! -Sa võid seda ju öelda, aga me oleme siiski
Transylvanias.
Ja sina oled
Frankenstein.
Sa tundud selle arutelu pärast veidi närvis olevat.
Mitte natukenegi.
See on minu jaoks lihtsalt lõbus, muud midagi.
See oli vahva.
Ma olen natuke väsinud, inspektor.
Siis
võin ma anda külaelanikele teie kindla lubaduse,
et teil pole mingit kavatsust oma vanaisa tööd jätkata?
Võin ma selle jaatavaks vastuseks lugeda?
Väga kena.
Oskate ise välja minna? -Muidugi.
Taaskohtumiseni, parun.
Jah, võid alati läbi astuda, me oleme kogu aeg avatud.
Oh, Victor.
Victor.
Me tegime selle ära.
Ma vabastan su.
Kas see meeldiks sulle, mu Seuchekopf?
Nad tahtsid sulle haiget teha.
Aga mina aitan sind.
Jumal tänatud, et see möödas on.
Proua Blucher.
Stop. Ärge tulge lähemale.
Mida sa teed? -Ma vabastan ta.
Ei. Ei, sa ei tohi.
Jah.
Lolliks oled läinud või? Ta tapab su.
Ei tapa. Mitte tema.
Ta on õrn nagu talleke.
Hoia eemale. Hoia eemale. Jumala eest, tal on ju mädanenud aju.
See pole mäda. See on hea aju.
See on mäda, ma ütlen sulle. Mäda!
Talle ei meeldi see mäda-jutt.
Ma ei karda, ma tean, mis talle meeldib.
See muusika.
See on sul veres. See on kõikide Frankenstein'ide veres.
See poeb hinge siis, kui sõnad on kasutud.
Su vanaisa mängis seda muusikat olendile, keda ta tegi.
See oled siis kogu aeg sina olnud? -Jah.
Sina mängisid öösiti seda muusikat. -Jah.
Et meid laboratooriumisse meelitada. -Jah.
Tuhatoosis oli sinu sigar. -Jah.
Ja sina jätsid mu vanaisa raamatu lohakile, et ma selle leiaksin.
Jah.
Et ma saaksin... -Jah.
Seega sina ja Victor olite... -Jah.
Jah. Ütle seda.
Ta oli mu poiss-sõber.
Nüüd ei saa sa teda enam kätte.
Ta on vaba. Kuuled?
Vaba.
Läinud.
Läinud!
Me peame ta leidma, mõistad?
Peame ta leidma enne, kui ta kellegi tapab.
Mis ma teinud olen?
Jumal taevas.
Mis ma teinud olen?
Ma armastan oma väikest kena lille.
Ma armastan oma lille.
See on koletis on vabaduses.
Lauad peavad olema tihedalt.
Nii.
Jumal tänatud, et sa Helga voodisse panid.
Kõik see koletise-jama. Ma ei taha riskida. Ma mäletan viimast korda.
Aga isa. Ma ütlesin sulle, et ma keerasin Rostbratenit. Kas sa ei mäleta?
Ma palusin sul Helga...
Sa...?
Nüüd saada õhumusi ja ütle head aega.
Kallis aeg! Midagi pole järgi.
Mis me nüüd sisse viskame?
Äkki oli ta siis vannitoas, kui sa vaatasid.
Aga ma ei vaadanudki üles. Ma arvasin, et sina vaatasid.
Sa ei vaadanud üles?
Istu.
Istu!
Ma ei palu muud kui külalist.
Ajutist kaaslast, kes aitaks paar tunnikest mu üksildasest elust mööda saata.
Tänan sind, Jumal. Tänan.
Ei, ei, ei. Ära räägi. Mitte sõnagi.
Mu õnn ja kingitus otse Taevast.
Sa olid oma klassis vist kõige pikem.
Mu nimi on Harold ja ma elan siin üksi.
Mis sinu nimi on?
Ei saanud aru.
Ei...
Andesta.
Ma ei saanud aru, et sa oled tumm.
Näed, millised on Taeva plaanid?
Mina, vaene pime mees, ja sina tumm.
Uskumatult suur tumm.
Su käsi on nii külm, mu laps.
Mis sa arvad ühest kausist supist?
Ma tean, mis tunne on olla külmunud ja näljane.
Jaa...
Ja mida tähendab killuke lahkust võõralt.
Oled valmis suppi sööma?
Tõsta oma kauss ettepoole.
Oh, mu sõber.
Sa ei aimagi, mida su külaskäik minu jaoks tähendab.
Kui kaua ma olen oodanud, et nautida teise inimese olemasolu.
Vahest oma maise mõtteviisiga
kipume me unustama lihtsaid naudinguid,
mis on tõelise õnne aluseks.
Ja veidi veini supi kõrvale ehk?
Hästi, hästi.
Ah? Hea. Jah.
Oota!
Toost.
Toost pika sõpruse terviseks.
Olid vist väga näljane.
Ja nüüd väike üllatus.
Erilise sündmuse puhuks olen hoidnud
sigareid.
Võta üks.
Mida?
Ei, ei, ei.
Tuli on hea.
Tuli on hea, tuli on su sõber.
Ma näitan sulle.
Näed?
On sul sinu sigar?
Las ma vaatan.
Olgu.
Nii, nii...
Hoia seda paigal.
Ära tõmba sisse enne, kui ots hõõguma hakkab.
Oota.
Kuhu sa lähed?
Ma pidin just espressot tegema.
Nüüd!
Ruttu. Anna talle rahustit.
Ta on teadvuseta.
Ma tean.
Ma lähen sinna sisse. Too mulle see küünal.
Ei. -Jah.
Armastus
on ainus asi, mis saab selle vaese olendi päästa.
Ja ma kavatsen teda veenda selles, et teda armastatakse,
kasvõi oma elu hinnaga.
Ükskõik, mida te ka ei kuule, ükskõik, kui julmalt ma teid ka ei palu,
kui kohutavalt ma ka ei karju,
ärge avage seda ust või te nullite ära kõik, mille nimel ma töötanud olen.
Saite aru?
Ärge avage seda ust.
Jah, doktor.
Oli tore sinuga koos töötada.
Laske mind välja. Laske mind siit välja.
Mis teil viga on? Ma tegin nalja.
Kas te ei tunne nalja ära kui te ühte kuulete?
Jeesus Kristus! Laske mind siit välja.
Avage see kuradima uks või ma löön teil pead lõhki.
Emme!
Ilmselt...
Tervist, iludus.
Sa oled täitsa kena mees, tead?
Inimesed naeravad su üle.
Inimesed vihkavad sind, aga miks nad sind vihkavad?
Sest nad on kadedad.
Vaata seda poisilikku nägu.
Vaata seda armsat naeratust.
Ja tahad sa rääkida füüsilisest jõust?
Või hoopis puhtast musklist?
Tahad rääkida Olümpia ideaalist?
Sa oled jumal.
Ja kuula mind.
Sa ei ole kuri.
Sa oled hea.
See on ju kena poiss.
See on hea poiss.
See on ema ingel.
Ja ma tahan, et terve maailm ükskord ometi teaks,
et ilma igasuguse häbita
me armastame teda.
Ma õpetan sind.
Ma näitan sulle, kuidas kõndida, rääkida, liigutada, mõelda.
Koos.
Sina ja mina
anname suurima panuse teadusele
peale tule loomist.
Doktor Fronkonsteen. On sinuga kõk korras?
Mu nimi
on Frankenstein.
Silmapaistvad kolleegid, daamid ja härrad.
Mul on privileeg
teile tutvustada täna meest, kelle perekonnanimi oli nii
tuntud
kui ka tundmatu.
Ja nüüd esitlen ma teile doktor parun Friedrich von Frankenstein.
Mu kaasteadlas...
...sed ja neurokirurgid, daamid ja härrad.
Paar nädalat tagasi, tagamaaks
sama konservatiivne ja faktidel põhinevale toetuv teadus nagu on igal teisel teie seast,
alustasin ma eksperimenti, nii uskumatu, kui see ka pole,
surnud koe elustamiseks.
See, mida ma teile pakun, võib olla
värav surematusesse.
Daamid ja härrad, teie intellektuaalse ja filosoofilise naudingu jaoks
esitlen ma teile Olendit.
Jääge oma kohtadele, ma palun teid.
Me ei ole lapsed. Me oleme teadlased.
Ma kinnitan teile, et siin pole midagi karta.
Alustuseks pakun ma teile mõtlemiseks
neuroloogilist demonstratsiooni aju primaarsetest funktsioonidest.
Tasakaal ja koordinatsioon.
Kõnni kand-varvas.
Tagurpidi.
Daamid ja härrad, te nägite Olendit tegemas lihtsaid liigutusi,
aga selle jaoks, mida te nüüd nägema hakkate, tuleb vaikselt siseneda
geeniuse valdkonda.
Daamid ja härrad.
Sellest, mis oli varem kõnevõimetu, elutu koemass,
on nüüd saanud keeruline ja haritud
mees linna lähistelt.
Lase tulla.
See pole midagi, ma ütlen.
Viis, kuus, seitse, kaheksa...
Tee kaasa. Üritad minust lolli muljet jätta või?
Palun. Ma anun sind.
Ohutuse nimel, ärge alandage teda!
Tule tagasi, kuuled? Ma ei lase sul mu tööd hävitada.
Sinu loojana ma käsin sul tagasi tulla.
Aheldatud.
Aheldatud nagu koletis puuris.
Doktor, tunnen end kohutavalt.
On vaid üks lahendus.
Kui ma saaksin võrdsustada tasakaalutuse tema selja-ja peaaju vedelikus,
oleks ta terve kui purikas.
Aga kuidas?
Kuidas? Enne kui on hilja?
Oo Frederick.
Kui ma ainult saaksin kuidagi
vähendada seda piina, mida sa läbi elad.
Kui ma saaksin
pinget leevendada. Kui vaid saaksin sind kuidagi rahustada.
Doktor, mul on...
Doktor?
Mis on?
Doktor?
Kus sa oled?
Vabandust, doktor. See telegramm saabus, kui sa ära olid.
Ma vist ütlesin sulle, et mind ei tohi segada, kui ma töötan!
Vabandust, doktor. Arvasin, et sellega on kiire.
Su kihlatu on iga hetk saabumas.
Mida? Elizabeth täna siin?
Jah. Ma lähen panen toa valmis.
Soovitan sul lipsu kanda.
Kullake.
Üllatunud? -Üllatunud.
Armastad mind? -Armastan sind.
Sel juhul...
Lähme tuttu. -Kullake.
On olnud pikk päev ja sa oled kindlasti väsinud. Ma maksan juhile.
Kullake. -Mida?
Üllatunud? -Jah.
Armastad mind? -Noh...
Lähme tuttu.
Kullake. -Jah.
Ära ütle midagi. Käitu tavaliselt.
Valmis? -Jah, ma arvan...
Jah.
Ma ikkagi olen natuke väsinud.
Need on minu assistendid, Inga ja I-gor.
Kuidas läheb?
Minu finantsist Elizabeth. -Mul on nii hea meel teiega lõpuks kohtuda.
Mida sa siis täpsemalt teed?
Ma assisteerin doktor Fronkonsteen'i laboratooriumis.
Meil on intellektuaalsed diskussioonid ja..
Muide, meil oli parasjagu üks käsil...
Tohib, ma...? -Mida?
Oota nüüd...
I-gor, aita mind nende kottidega.
Loomulikult, sina võta blond ja mina võtan selle turbaniga.
Lõpeta. Ma räägin pagasist.
Jah, isand.
Daamid, siitkaudu.
Ees on pikk öö. Kui sul on tüdrukutega abi vaja...
Sina ole nüüd vaikselt.
Sest meist saavad sõbrad.
Nõus?
Kenasti ja õdusalt.
Nagu vanad sõbrad.
Mis viga? Kardad seda väikest leeki?
See ei tee sulle haiget.
Näed?
Kõva koletis oled sa küll.
Emal oli õigus.
Väikesed poisid ei tohi tulega mängida.
Ega ju? Nad võivad haiget saada.
Vait!
Üles.
Mäss on kole asi.
Ja on viimane aeg, et me ühe tekitaksime.
Tapke koletis.
Olgu taevas minu tunnistajaks... Üles.
Ta veel neab seda päeva,
mil ta sündis Frankenstein'ina.
Mida?
Ma ütlesin: "Ta veel neab seda päeva, mil ta sündis Frankenstein'ina."
Ta murdis välja.
Kas sa tead, mida see tähendab?
Kullake, sa ei peaks muretsema.
Sul on vist õigus.
Muidugi on.
Tule nüüd nagu hea poiss kunagi.
Mis ma ilma sinuta teeksin?
Kas sinu tuba on koridori lõpus, juhuks, kui öösel kartma hakkan?
Jah, aga arvestades asjaolusid mõtlesin ma täna siia jääda.
Kas sa tahad mind sellisena? Nüüd?
Nii natuke enne pulmi, mis on nii ligidal?
Jah! -Oota, poiss.
Või
ootad veel natuke, kuni ma võin end kõhklematult sulle kinkida.
Kuni ma võin häbenemata ja seaduslikult sulle anduda.
See on karm valik.
Sa oled karm kutt.
Sul on vist õigus.
Muidugi on. Alati.
Nüüd anna mulle musi ja soovi head ööd.
Ilma keeleta.
Head ööd, kullake.
Head ööd, südameke.
Armastan sind. -Mina sind ka.
Armastad mind? Mina armastan sind, kallis.
Ilusaid unenägusid, kullake. -Ilusaid unenägusid.
Head ööd. Ära lase lutikatel end hammustada.
Kus ma olen?
Kes sa oled? Mis sa oled?
Mida sa tahad? Mida sa minuga teed?
Rahune maha.
Ma ei karda sind.
Palju sa tahad mu vabastamise eest? Mu isa on väga rikas. Sul oleks terve maailm peo peal.
Ma pean 11.30 tagasi olema, ma ootan väga tähtsat kõnet.
Räägi! Miks sa ei räägi?
Mida sa teed?
Sa ei mõtle seda ometi tõsiselt.
Ma...
Püha Jumal!
Auh!
Ma olen kihlatud.
Ja ükskord ta... Aga ma ei... See polnud...
Elu armas müsteerium.
Viimaks leidsin su.
Viimaks tean ma kõige saladust...
Penn su mõtete eest.
Sa oled parandamatu.
Tõmblukukael.
Olgu.
Seitse on alati mu õnnenumber olnud.
Tule siia, sa kuum koletis!
Mis viga? Mis juhtus?
Kas asi on selles muusikas?
Ilmselt mõni lähedalasuv talu. Pole mõtet selle pärast muretseda.
Kuhu sa lähed?
Teie mehed olete kõik ühesugused.
Seitse või kaheksa kähkukat ja juba tormate poistega minema.
Hooplema ja uhkustama. Parem hoia oma suu kinni.
Ma arvan, et ma armastan teda.
Ta tuleb tagasi. See muusika...
Mängi edasi. Asi on muusikas.
See meloodia toob ta tagasi.
Tule siia.
Tule, tule.
Tule. Sa suudad seda.
Sa suudad seda.
Ära puuduta teda. Ta tahab seda ise teha.
Sa suudad seda.
Palun, mu looming.
Ruttu. Püüdke ta kinni.
Kas ettevalmistused ülekandeks on tehtud?
Jah, doktor.
Oled sa kindel, et sa tahad seda teha?
See on ainus asi, mis teda nüüd päästa saab.
Kas sa mõistad, et sa riskid mõlema eluga?
Jah.
Lülitan välja.
Kuidas ma tean, millal see valmis on?
Doktor ütles, et 15 minuti pärast.
Mitte üks sekund rohkem
ega vähem.
Kui kaua veel?
2 minutit.
Mis hääl see on? -Ma ei tea.
Kaua veel? -Peaaegu valmis.
Jumal küll, need on külaelanikud.
Ei! Ei! Palun!
Ainult 7 sekundit veel.
Ei! Ei!
Ei! Ei! Ei!
Pange see mees maha. -See on koletis.
Ei saa olla. -Aga on.
Ma ütlesin: "Pange see mees maha!"
Ja kelleks sa ennast õige pead,
et neid inimesi kamandad?
Ma olen koletis.
Jaa, ma näen, et sa oled koletis.
Nii kaua, kui ma mäletan,
on inimesed mind vihanud.
Nad vaatasin mu nägu ja keha
ja jooksid hirmust värisedes minema.
Oma üksinduses otsustasin, et kui ma ei suuda armastust innustada, kuigi lootsin,
põhjustan selle asemel hirmu.
Ma elan,
sest see vaene, poolsegane geenius andis mulle elu.
Ainult tema vaatas mind
nagu midagi ilusat.
Ja siis,
kui oleks olnud lihtsam ohust hoiduda,
kasutas ta oma keha katsejänesena,
et anda mulle rahulikum aju
ja natuke haritum viis enda väljendamiseks.
See on muidugi hoopis teine situatsioon.
Selle kogukonna juhina
tohin ma ehk olla esimene, kes ulatab sulle oma käe,
pakkudes sõprust.
Tänan. -Pole tänu väärt.
Ja nüüd lähme kõik minu juurde kooki sööma ja veini jooma ja...
kurat.
Saekaatrisse!
Tere, proua Frankenstein.
Proua Frankenstein. Kui ilus nimi.
Oh, kullake.
Hoia oma kaabust kinni.
Mida?
Ma tulen kohe tagasi.
Ma hoian seda, kullake.
Ainult paar sekundit veel.
Kallis, ma loodan, et isa korraldatud pidu ei olnud sinu jaoks liiga igav.
Ta tegi selle sinu jaoks ja tahtis sellega ainult head. Ütle, et sulle meeldis.
Kallis, kas sa nägid?
Panin vannituppa korvi sinu särkide jaoks.
Teine korv on sokkide ja kakaste püksikute jaoks.
Siit ma tulen.
Tunne on vastastikkune.
Olen nõutu.
Ma olen juba tükk aega tahtnud sinult selle operatsiooni kohta midagi küsida.
Selles ülekande osas,
koletis sai sinult osa su ajust, aga mida sina temalt vastu said?
Ei, ma ei usu...
Elu armas müsteerium,
lõpuks olen su leidnud.
Tõlkis: Gaxxy